Kod svart: ett patientintag så stort att resurserna inte räcker till.
En akutmottagning drabbas i snitt fem gånger per år.
På Angels Memorial i L.A. inträffar det 300 gånger per år.
Har ni några restaurangtips?
Jag brukar ta mina föräldrar till Sethi's House of Curry.
Eller Roshan Khazana om de gillar tandoori.
- Mina föräldrar gillar inte indiskt. - Är det sant?
Mamma lämnade Indien när hon var två. Hon är en stolt britt nu.
Tro det eller ej, hennes ringsignal är "God Save the Queen".
- Kan nån hjälpa mig? - Sätt fart.
- Jag vet inte vad felet är. - Hör du mig?
- Ansträng dig inte. - Vad har hänt? - Hon mådde illa.
Vi trodde att det var en förkylning. Hon fick svårt att andas.
Hon ville inte att jag skulle ringa efter en ambulans.
Följ med, dr Leighton.
Vi har en kebab på ingång. 53-årig byggnadsarbetare som föll-
- och spetsade rumpan på ett armeringsjärn.
- Vadå kebab? - Shish. Nej, shish...
53-årig man, spetsad högerljumske. Han är stabil men förvirrad.
- Blodförlust? - Ingen alls.
- Kunde inte brandkåren klippa av den? - De fick såga av honom från betongen.
Kan nån sätta fast en röd trasa på den?
- Jag är dr Rorish. Minns ni nåt? - Nej, jag vaknade i ambulansen.
- Vad är ert sista minne? - Bråket med min dotter i morse.
- Jag är väl inte döende? - Undersökningen ger svar på det.
Ni kommer nog att klara er. Minnes- förlusten stämmer inte med fallet.
Han behöver hjärnskannas, så armeringsjärnet måste bort.
- Jag har ringt underhåll. - Tack. - På tre. Ett, två, tre.
Luftvägarna är fria. Andningen är jämn.
- Ultraljud, Angus. - Ultraljudet visar inget blod.
Ta hit ultraljudssensorn, Angus. Jag vill se lårpulsådern.
- Vänta, 8 mg morfin. - Förbered intubation.
- Vad har du, Malaya? - 30 mg Etomidate, 120 Succinylkolin.
Bra, intubera.
Vad ser du, Malaya? Ser du stämbanden?
- Den är inne. - Jag måste veta vad du ser.
- Jag känner ingen puls. - Använd en andningsballong.
Hon reagerar inte på det. Har hon astma? KOL? Röker hon?
Nej, hon är läkare.
Gör en andra undersökning. Förbered honom för en kroppsskanning.
Kommer inte underhåll får vi ringa järnhandeln.
Ledsen, mr Gable. Vi måste titta på er rygg. Vi försöker göra det snabbt.
Vi räknar till tre. Ett, två, tre.
- Såja, såja. - Du hoppade över öronen.
Jag har ett eget schema. Senast jag lyssnade på dig fick jag skit.
Vi jobbar ihop, men säg inte vad jag ska göra.
- Släpp det. - Såja, barn.
Inga bågfilar. Sågrörelsen skadar vävnaden. Jag behöver en bultsax.
- Varför rycker ni inte ut den? - Vi ska, så fort vi kan.
Vi måste skanna dig och förvisa oss att du inte skadat några organ.
Sen ska du sövas. Du vill inte vara vaken när den tas ut.
Inget svar. Ta över, Malaya. Ännu en dos adrenalin, och en av Vasopressin.
Söv mig inte förrän jag pratat med min dotter. Vi bråkade.
Hon flyger till New York. Hon landar klockan tolv i natt.
- Kan vi ringa nån annan? - Nej, hon är allt jag har.
Okej.
Ingen respons. Tre gånger A-HLR-dosen. Ultraljud. Gel.
Ingen hjärtaktivitet.
Några invändningar?
Hon dog 17.42.
Jag beklagar. Vi gjorde så gott vi kunde.
Kan vi ringa nån?
Nej. Vi är inte härifrån. Vi bor på hotell.
Jag beklagar.
- Sätt fart. Kör in hela vägen. - Är det en skolbal?
Andningssvårigheter. Två patienter. Syremättnaden ligger runt 80 %.
Samma här, 50-årig man. De kommer från samma hotell.
Vi måste isolera dem till vi vet vad det handlar om.
Vänta. Stanna! Ta alla patienter med andningssvårigheter hit.
1,5 meters säkerhetsavstånd till bårarna.
Ta det som en flerskadesituation, bedöm patienterna.
- Behandla andnöden först. - Herregud, titta...
- Åh, nej. - Vad?
Mina föräldrar är på den konferensen.
Tyst, tysta!
Mamma?
Vi har ett protokoll att följa. Kom ihåg er träning.
Alla som varit närmare än två meter från patienterna går över dit.
80 inches om ni inte kan meter- systemet, eller Kobe Bryants höjd.
Ska ni inte ha skyddsutrustning, dr Hudson? Borde vi inte skydda oss?
Gör det om det känns bättre, men vi har redan blivit exponerade.
Okej. Fem RSI-uppsättningar. Vi får hit tio till.
Måste jag göra EKG: et, syster? Vi har väntat i tio minuter. Häng upp denna.
Vem är idioten som styr och ställer?
- Det är min far. - Vad pågår? Vad är det med dem?
- Kommer jag att bli smittad? - Ta honom till röntgenavdelningen.
- Se hur det går med bultsaxen. - Hur mår ni? Vad behöver ni?
- Arteriell blodgas-tester. IV-dropp. - Nebulisatorer och CVK-uppsättningar.
- Nu stänger vi. - Vänta. En sak till.
(-Lycka till.) (-Tack.)
Albuterol, Atrovent och Combivent 3 gånger per dag.
Jag sa att jag ville umgås.
Det här känns lite extremt. Skicka en massa mejl nästa gång.
Såja, du ska få nåt som hjälper dig att andas.
- Hur mår du? - Det är bra.
Hur kan du jobba i detta kaos?
Det är som att utöva medicin på en trafikerad tågstation.
- Man får lära sig att fokusera. - Ja, och ge upp all finess.
- Nej, vi har våra stunder. - Jag har tänkt...
En studiekamrat har en framgångsrik lungklinik i Beverly Hills.
Jag ska be om hans åsikt.
Hur står du ut med honom?
Han vill ha kontroll. Även när han inte har det. Särskilt då.
- Såja, nog pratat. Här. - Tack.
Okej. Försök att vila.
De testar efter legionärsjuka. Myndigheterna vill stänga sjukhuset.
Det vore första gången på 85 år. Det får inte hända under mitt styre.
- Jag pratar med dig, Leanne. - Det är inte legionärssjukan.
Luftburna sjukdomar är inte selektiva. Neals far mår bra.
Jag gissar bakteriell pneumoni, men den sprids inte så här snabbt.
För vår och Neals skull får vi hoppas att första dödsfallet var en anomali.
- Hur mår din mor? - Hon är stabil.
- Hur mår du? - Jag har gjort tre intuberingar.
Jag dubbelförseglar blod-och slemprover.
- Det var inte det jag frågade. - Jag mår bra. Tack för att du frågar.
Mark, jag avskyr att säga det här, men de hade deltagare från Sydkorea.
Så nu kan det vara Mers? Perfekt. Det verkar som om CDC har hört det.
Gör er redo för kod brun. CDC kommer att ge mig ett helvete.
Ja. Det är Taylor...
- Varför dröjde du så? - Jag var nere i källaren. Sover han?
Ja, äntligen. Ge mig dem. Nu ska vi se.
Allvarligt? Det var patetiskt. Du borde gå och träna ibland.
Vad sägs om det här... Jag tränar när du går på terapi.
- Jag behöver ingen terapi. - Lägg av!
Det är dags att klippa av armeringsjärnet, mr Gable.
Dr Leighton och dr Savetti trycker jämnt på varsin sida av bultsaxen.
Är ni redo? Jag räknar. Ett, två, tre.
- Bra. - Kan ni dra ut den nu?
- Nej, ni måste skannas först. - Vet ni inte om jag kommer att dö?
Den kommer bekräfta vad jag tror, nämligen att ni är en seg jäkel.
Skanna honom och sök mig sen.
Vi behöver volontärer till karantänområdet.
Vi har en okänd, möjligtvis dödlig och smittsam andningssjukdom-
-så tänk er för innan ni svarar.
- Jag kan ta det. - Det var osjälviskt, dr Lorenson.
Jag skulle gå själv, men sjuka gör mig obekväm.
Skylten vid ingången lyder: "Ingen som lider ska bli utan hjälp."
Du är modig, doktor. Jag hälsar dig.
- Räknas det om jag är skräckslagen? - Det räknas dubbelt.
Här. Sätt på den.
Du ser väldigt tjusig ut. Den framhäver dina ögon.
- Det är dags snart. Du kan sova lite. - Har jag berättat om min dotter?
- Ja. Theresa. - Hon är konstnär.
Så talangfull. Hon har sin första stora utställning.
Jag borde vara där, men hennes mor envisades att bjuda in sin nya man.
Svinet som förstörde vårt äktenskap.
Jag sa till Theresa att jag inte skulle gå om Harry Herpes var där.
- Kan du klandra mig? - Nej.
Jag sa saker jag inte borde ha sagt.
Theresa sa mitt i allt det där, min underbara dotter, att hon hatade mig.
- Hon menade det nog inte. - Jag vet.
Men det duger inte. Jag måste prata med henne.
Såvida jag inte dör.
I såna fall, får du göra det.
Var du aldrig i kontakt med gästerna? Du förberedde bara maten.
- Var? I bankettsalen? - I ett tält.
- Var du utomhus? - Vid poolen.
- Var det nåt ovanligt med maten? - Jag kan inte andas. Jag är rädd.
Tala inte mer. Försök att slappna av. Du ska få nåt för andningen.
- Nej, nej. Ligg ner. - Herregud, Christa!
Ge honom Ativan, Amy!
- Jag är ledsen, Christa. - Det är ingen fara. Den var för varm.
- Är du säker? - Ja, ingen fara.
Ska jag hämta en intubationsbricka?
Tack.
Okej. Vi står näst på tur. Herregud.
Herregud. Han har hjärtstillestånd!
- Vad fan? Vad har du gjort? - Inget.
- Han spyr. - Ja, och inte på ett bra sätt.
- Nåt är fel. Du måste ha gjort nåt. - Håll käften och få igång honom.
- Är de på? - Ja.
Tack och lov.
Titta på brännskadan. Där har vi det. Han sa att han var elektriker.
Brännskadan är där strömmen kom ut. Armeringsjärnet dolde det.
Därför stannade hjärtat. Elstöten orsakade arytmin i efterhand.
Ja, det skulle förklara minnesförlusten också.
Låt mig njuta av det här ögonblicket.
Ja, du är ett geni. Låt oss skanna honom nu.
Stanna! Helvete. Titta. Den ligger mot en artär.
Vi kom nog åt den.
- Han vaknar. - Vad ni än gör... - ...rör er inte!
Jag har tittat på dina kolleger. Ni är väldigt aktiva.
När du var hos mig var det milli- metriskt. Här är det mer pang på.
Neurokirurgi kanske är elegantare men jag räddar fler liv här.
Det köper jag. Jag kan förstå att du vill satsa på nåt-
- som är så annorlunda, men det verkar överdrivet-
-att flytta till andra sidan världen.
Jag behövde utmana mig själv. Jag ville lära mig av de bästa.
Det här blev mitt hem.
Okej. Pulsen är snabb och oregelbunden.
Andas långsamt, mamma.
- Hon behöver EKG. Fort! - Ignorera det. - Vad ser du, Christa?
- Förmaksflimmer orsakad av syrebrist. - Lär du ut nu? Är du helt galen?
Vi måste få ner hjärtfrekvensen. Is. - Sarah, en ispåse.
- Ispåse? Hon behöver Diltiazem. - Varför vill jag ha is, Malaya?
Is över ögonen kan trigga hennes vagusnerv och sänka hjärtfrekvensen.
- Dumheter. Gör i ordning Diltiazem. - Vad gör Diltiazem, Christa?
Den sänker hennes blodtryck ytterligare.
Huka dig som under en förlossning, mamma.
Peter...
Rytmen är återställd.
Okej, du är tillbaka i sinusrytm. Andas så lugnt du kan.
Gör aldrig om det där.
Hej, jag är dr Lorenson. Har du ont i bröstet?
- Tyvärr. - Hur länge har det pågått?
Det började strax efter att min fru dog.
Alla är så sjuka så jag ville göra nån stor grej av det.
Jag ska lyssna på ditt hjärta.
Okej. Ta ett djupt andetag.
- Så din fru var neurolog? - Ja.
Vi var på samma konferens som resten. Hon skulle ta emot pris för sitt...
"...livsverk inom medicinsk undervisning."
Nu känns det som ett rått skämt.
Vad hette hon?
Susan. Susan Evans.
- Har hon undervisat på Mass General? - Ja, kände du henne?
Nej, men jag har studerat hennes forskning.
Hon var briljant.
Ja, det var hon.
Tack.
Jag har ett möjligt katastrofutbrott i Los Angeles-
- en läkare vars mor har syrebrist och två patologer i skyddsdräkt-
- som testar alla patientvätskor. De vet bara vad det inte är.
Vi har testat för bakteriell pneumoni, Mers och enterovirus.
Svaren tar en vecka. Nej, inga nya fall de senaste timmarna.
Lungläkaren har svarat. Han har kontakter vid ett privatsjukhus...
- ...och han vill flytta din mor dit. - Nej, du vill.
- Ägna dig inte åt hårklyverier, Neal. - Du kan glömma det.
Du kan vara stolt över vad du åstadkommit med begränsade resurser-
-men din mor förtjänar det bästa.
Bortsett från att vi är i karantän, så vet inte du vad som är bäst.
Om hon hade en hjärntumör hade du fått bestämma.
Men nu är det mig hon behöver som läkare!
Sätt dig hos henne om du vill hjälpa till. Och våga inte nämna det här.
Dr Hudson!
Lungödem. Intubera, Malaya. 20 mg Etomidate, 120 Succinylkolin.
- Jag ser inget. Jag behöver utsug. - Varsågod.
- Jag får göra det i blindo. - Här.
Känn efter vibrationen av trakealringarna.
Tekniken är gammal, men funkar bäst när man inte ser nåt.
- Jag känner dem. - Fortsätt till stämbanden.
Klart.
Jag sätter dit en andningsballong.
- Det är bättre. - Vi har ingen puls.
Pulslös elektrisk aktivitet. Börja med kompressionerna.
- Amy, adrenalin. - Ja, doktorn!
Ni har haft fullt upp, elchock, hjärtstillestånd, spetsad ljumske.
- Nåt mer? - Nej, det var nog allt.
- Är han stabil? Skannas han nu? - Ja.
Har du kallat på vaskulärteamet? Då så. Bra.
Har ni gett honom blod?
- Kläm hårdare, Malaya! - Jag kan inte.
Hennes lungor har härdats av infektionen.
- Har hon lunginflammation? - Andningen låter likadant.
Pulskontroll.
- Jag känner ingen. - Inte här heller.
- "Gör aldrig om det." - "Din mor förtjänar det bästa."
Neal?
- Några invändningar? Inte? - Nej.
Hon dog klockan 22.23.
Jag tvivlar på att det smittar. Inga andra har visat några symtom.
Jag har ordnat bäddar på intensiven men karantänen måste brytas.
- Hur många ligger i respirator? - Fem. Några till snart.
Är din mor bland dem?
Jag hoppas att vi slipper det.
Lyssna, Neal, jag vet att kvinnan som ligger där födde dig.
Så vad du än ber om är det ditt.
Sjukhusets alla resurser står till ditt förfogande. Jag finns här.
Vad du än behöver.
Glädjande nog har du ingen hjärtinfarkt.
Det du har är stressrelaterat. Vilket är förståeligt.
Försök vila.
Hjärtkammaren har vidgats, typiskt i Takotsubus hjärtmuskelsjukdom.
Det är en sjukdom där känslomässig stress vidgar hjärtat.
Det är också känt som brustet hjärta-syndromet.
Det finns ingen behandling. Han behöver framför allt tröst.
Vi är tyvärr underbemannade just nu. Vi får göra vårt bästa.
Herregud. Han började blöda. Järnet gick rakt igenom ljumsken.
Det är en tidsfråga innan det brister. Jag räknar. Var försiktiga.
- Ett, två, tre. - Jag håller på att dö, eller hur?
Er dotter landar om 1,5 timme. Håll er vaken till dess.
Håll där. 1,5 timme. - Mario, manuell tamponering.
Lås upp hjulen. Sätt fart. Jag behöver en kirurgtång, utsug...
- Sex är på ingång. - När kommer vaskulärteamet, Jesse?
- Fem minuter. - Det duger inte. Vi har två val.
- Dra ut den så att vi kan göra nåt. - Eller behandla medan den sitter i.
Vilket alternativ är bäst?
Inget, är svaret, men den får sitta i så länge blodtrycket är stabilt.
Säg åt vaskulärteamet att vi behöver dem.
Vi kan inte vänta. Vi måste intubera.
30 mg Etomidate, 120 mg Succinylkolin.
Vänta. Du går för fort fram. Vi måste åtminstone ta ett blodgasprov först.
- Vi har inget val, det är dags. - En koldioxidmätning bekräftar det.
Om vi väntar på proverna kan syre- bristen förvärras. Hjärtat kämpar.
Jag vill ha det svart på vitt. Det här kan bli permanent.
Tror du jag tar lätt på det? Sätt dig och låt mig behandla min patient!
Mamma?
Jag vet att du är rädd.
Jag ska göra ett ingrepp som under- lättar din andning. Du får två medel.
Ett som söver dig, det andra förlamar dig så vi kan koppla dina lungor-
- till en respirator. Vi kanske inte kan ta bort tuben sen.
Vi vet inte vad du har, så om du blir sämre kanske du inte vaknar igen.
Jag litar på dig.
Jag älskar dig. Jag älskar dig så mycket.
Neal.
Jag är ledsen. Jag vet hur mycket du älskar henne.
Jag kan inte mista henne.
Inte jag heller.
Dr Hudson? Hej, jag är dr Lorenson.
Jag vill bara säga att jag läst alla era publikationer och ni är briljant.
Tack. Det var snällt sagt.
Ni kanske vill träffa en person. Är ni bekant med dr Susan Evans arbete?
Ja, självfallet. Alla inom neurologin står i skuld till henne.
Lawrence Evans, det här är dr Peter Hudson.
Jag arbetade med er fru under hennes forskartjänst i Oxford.
Hennes död är en stor förlust för oss alla.
Tack. Hon älskade året i Oxford.
Hon var en duktig forskare och en förstklassig läkare.
Hennes genombrott inom trans- petrosalkirurgin förändrade yrket.
Hon skattade vänskapen.
Tack.
- Blodtrycket sjunker. 60/40. - Inget vaskulärteam än? Då börjar vi.
Förbered utsug, Angus. - Var redo vid vänstra nyckelbensartären, Mario.
Nu drar vi ut den.
- Jag har den. Öka utsuget. - Tång. - Blodtrycket är 50/30.
Jag kommer inte åt. Kärlen kollapsar.
Helvete. Han förblöder. Jag behöver snöra åt den.
Nej, den är för liten. Mario, ta hit den största tryckmanschetten.
Ta hit den. Kom igen. Sätt på den och pumpa upp den.
Han blöder fortfarande. Plan C.
Jag behöver skapa tryck på benet, nåt som funkar som en hävstång.
- Den här kanske. - Vi behöver nåt att ha runt benet.
- Vad sägs om en blodtryckssladd? - Vi provar det.
Tryck, tryck. Dra sladden under. Nu kan ni ta av den.
- Kom igen. - Det funkar. Han har slutat blöda.
Det är bara temporärt. Benet får inget blod nu.
- Vaskulärteamet är på plats. - Höger femoralartär är skadad.
Pga. Främmande objekt och elstöt. Han har förlorat två liter blod.
- Han får blodet nu. - Rena slagfältsoperationen.
- Det har varit en sån natt. - Sätt fart.
Ni två har förtjänat era scoutmärken i kväll. Bra jobbat.
Mamma. Kan jag få en trasa? Nåt? Tack.
Alla har samma symtom. De får knappt in luft.
De verkar samla på sig inandnings- volymer. Varför?! Inget vi gör funkar.
När jag gick på läkarlinjen, alltså på medeltiden-
- sa de att vi aldrig skulle behandla familjemedlemmar.
Det är enklare sagt än gjort. Alla gör det, mest för småsaker.
I extrema fall, som ditt nu, är du den enda som kan hjälpa henne.
Tragedin är när du är den absolut bästa och skickligaste läkaren...
...och du måste överlämna dem till mindre skickliga läkare.
Så du har tur. Din mor har tur.
Det finns inte nån, nånstans, som är bättre lämpad att rädda henne än du.
Du har chansen att göra det jag inte kunde göra för min familj.
Jag avundas dig.
Slösa inte tid med att ifrågasätta dig själv. Du vet vad du ska göra.
Kan jag se dina anteckningar på matleverantören?
Hon måste vara svaret. Hon var ung och frisk, men drabbades hårdast.
- Simmade mamma i dag? - Hon simmar varje dag.
Klorgas. Matleverantören var i tältet vid poolen.
Om klorgastanken läckte så samlades gasen i tältet där hon var.
Ge mig ett fiberoptiskt laryngoskop.
Jag vill se luftstrupen under stämbanden.
Det är sårskorpor på epitelet. Överallt. Brännskador.
Brännskador? Från poolen?
Klorgas är toxisk för slemhinnorna i höga koncentrationer.
Brännsåren fångar luft i lungorna. De kvävs med luft som inte förnyas.
Det smittar inte, Jesse! Riv ner plasten. De har air trapping.
Vi måste trycka ut luften. Tryck på brösten i fem sekunder, så hör ni det.
Där är det. Ljudet av att de blir bättre.
Snälla Neal, låt mig göra det.
Alla ska andas själva, inga respiratorer.
Jag vill ha ett 1 till 5 förhållandet mellan inandning och utandning.
Gör i ordning fuktad syrgas. Be om hjälp om ni behöver den.
Dr Lorenson och dr Pineda kan visa hur man gör.
- Tack. Jag är lite ringrostig. - Leanne? Vad har hänt?
Klorgas brände luftvägarna. Det smittar inte.
- Tack och lov. - Vi behöver sängar, Mark.
De står redo. Gör i ordning dem och flytta dem. Bra jobbat, doktorn.
Det är inte varje dag man räddar sin mor och sin chef. - Fjärde våningen!
Du var suverän. Du spikade elstöten.
Du räddade mig när hjärtat stannade. Jag låg illa till.
Upprepa det aldrig, men jag hade gärna upplevt allt det här igen.
Jag med. Helt klart.
Du... Varför stödde du mig inte när torakotomin gick fel?
Jag trodde att de skulle slänga ut oss ur programmet.
Så jag fick ta hela smällen?
Du, Malaya och Christa... Om ni inte vore här så blir det internmedicin-
- pediatrik eller vad ni nu vill. Men inte jag.
Jag kommer aldrig att ha en vit rock, och ett kontor.
Hälften av gångerna jag säger att jag är läkare tror de mig inte.
Om jag misslyckas, om jag inte lyckas som akutläkare är det kört.
Jag blev rädd. Jag är ledsen.
Det är okej. Jag är rädd för det mesta.
Bara så du vet.
Vi är fria, Angus. Är du klar?
Nej, jag ska ut med Mario och ta en öl-
- så att han kan säga hur grym jag är. Det kan ta hela natten.
- Dårar... - Du betalar.
Hon mår bättre. Hennes syreupptagning ökar och hon får tillbaka färgen.
- Bra, jag ska titta till de andra. - Vänta, Neal.
Det positiva med den här hemska natten var att se dig i arbete.
Det är sällan jag får kämpa för att hålla mina patienter vid liv-
- få igång andningen med mina händer. Jag kände mig upprymd.
Upprymdheten dämpar utmattningen.
Du sa att du kom hit för att lära dig av de bästa och stannade kvar.
Du utelämnade att du lärde dig från de bästa och blev den bäste.
Jag är ledsen att jag inte insåg det.
Jag är väldigt stolt. Du räddade min fru.
Vi engelsmän är inte så expressiva.
Tack.
Jag antar att jag är amerikan nu.
Hur lyckades han överleva allt?
Han hade ouppklarade affärer med dottern. Det höll honom vid liv.
Det är hans mobil. Jag lovade att väcka honom när dottern ringde.
Håll ditt löfte, då.
Mr Gable. Det är till er.
Hallå?
Jag är så ledsen. Jag borde inte ha varit så lättstött.
Jag är ledsen.
Vet du hur ofta jag drömt om det samtalet?
Jag borde vara där med dig.
Du är det viktigaste jag har.
Och jag älskar dig.
Översättning: Miguel Herranz www.btistudios.com